Стефан Маларме
Сонет

Превод от френски: Кирил Кадийски, —

chitanka.info

На вашата скъпа покойница

от приятеля — 2 ноември 1877)

— Щом слезе зимата над голата дъбрава,

ти страдаш безутешно в самотния си плен,

че паметникът, гордост за всеки примирен,

уви, в изсъхнали букети се смалява.

Макар че полунощ звъни и отзвънява,

сънят не те докосва и мислиш все за мен,

додето мойта Сянка не зърнеш някой ден

в старинното кресло край вечната жарава.

Щом Гостенката чакаш да дойде в късен час,

недей с цветя затиска гранита, който аз

повдигам със скръбта на смъртница велика.

Ще седна и ще гледам как огънят гори

и да те съживя, в устата ти ще блика

дъхът на мойто име, шептяно до зори.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.